Перелік: Економіка

{| cellspacing=5 width=100% English - Українська
 * align="left" valign="top" style="background:#efefff; padding:8px" colspan="4" width=100%|
 * align="left" valign="top" style="background:#FFFFFF; padding:8px" colspan="3" width=100%|
 * align="left" valign="top" style="background:#FFFFFF; padding:8px" colspan="3" width=100%|

Цей список охоплює економіку держави, тобто те, як держава виробляє та розподіляє товари. Описане тут у більшості випадків покривається переліком ідей, адже доки ми розуміємо яка саме політична ідеологія панує в країні, ми можемо більш-менш розуміти як влаштована її економіка. У найгіршому випадку завжди можна припустити, що економіка є змішаною, тобто поєднує в собі елементи кількох економічних систем.

Ця таблиця призначена саме для випадків, коли економіку країни таки необхідно буде коротко пояснити. Додатково, вона може служити для опису різних політичних партій, адже, на відміну від держави, їхні ідеї щодо того як економіка мусить функціювати можуть кардинально різнитися від решти держави.

Капіталізм
Капіталістичне розуміння економіки базується на наступних засадах: У традиційній капіталістичній економіці держава часто виконує роль органу, що регулює. Він створює правила для ринку та забезпечує їх дотримання за допомогою регулювання та сили, за необхідності. Поділ тут базується на тому, наскільки «вільним» є ринок від будь-якого втручання згори: уряду, монополій, тощо.
 * Приватна власність: власність належить певній юридичній особі, що підпадає під дію місцевих законів. Вони можуть робити з нею, що завгодно.
 * Приватний контроль засобів виробництва: певна юридична особа контролює те, завдяки чому можна виробляти товари та послуги. У випадку праці/людей це означає, що працівники коряться примхам свого роботодавця (який, у свою чергу, підкоряється місцевим законам).
 * Ринкова економіка: виробництво та розподіл ресурсів ґрунтуються на балансі між бажаннями людей і наявністю того, що вони хочуть (також відоме як “попит і пропозиція”).
 * Добровільний обмін: «не подобається – не купуй».
 * Конкуренція: підприємства змагаються між собою за клієнтів, що призводить до підвищення якості товарів і послуг.
 * Накопичення капіталу: виробництво призначене для отримання прибутку, тобто для особистого збагачення власників.

Вільноринковий капіталізм
Іноді його називають «принципом невтручання». У капіталістичній економіці вільного ринку ціни та види товарів і послуг визначаються виключно попитом і пропозицією, без втручання уряду чи будь-якого зовнішнього органу, що регулює.

Керований капіталізм
Іноді його називають «дирижизмом». У керованій державою економіці держава безпосередньо втручається в ринок через економічне планування, значні інвестиції у вибрані галузі чи використовуючи ринкові інструменти для заохочення/примусу бізнесу працювати згідно державним потребам.

Державний капіталізм
Державний капіталізм, це капіталістична ринкова економіка, у якій найпоширенішими підприємствами є державні, але вони працюють та організовані за правилами комерційних підприємств. Єство цієї системи різниться між державами: від країн, де засоби виробництва повністю націоналізовані та мають право працювати виключно як державні підприємства до країн, де подібні підприємства просто є найбільшими гравцями на ринку та захищені державою.

Протекціоністський капіталізм
За протекційного капіталізму економічна політика держави, спрямована на захист національної економіки від іноземної конкуренції шляхом мінімізації імпорту через переконання, що імпорт товарів може негативно вплинути на внутрішнє виробництво. Поза цього, ринок залишається вільним. Варто завважити, що в світі Кайне Цайт подібна форма капіталізму є такою, що вимирає. Здебільшого вона популярна серед різних реакціонерів та тих, хто бажає бачити власну економіку самодостатньою (націоналісти, сталіністи, тощо.)

Капіталізм загального добробуту
За капіталізму загального добробуту, держава чи підприємства створюють додаткові механізми соціального захисту населення, зазвичай у формі додаткових виплат чи додаткових привілеїв працівникам. Варто завважити, що на відміну від нашого світу, де подібні речі є нормою та очікувані, у світі Кайце Цайту подібне не є новим ідейно, та вживу його почали випробовувати лише більш-менш 20 років тому...і те радше як компроміс із класом робітників. Саме тому немає загальноприйнятної норми того, що саме можна вважати за “соціальний захист населення”, що призвело до ситуацій, де компанія надає своїм робочим доступ до спільних басейнів та безоплатних уроків статевого виховання, водночас виплачуючи їм копійки та примушуючи жити у поселеннях, що належать компанії. Ну чи альтернативно: держав, що надають своїм громадянам виплати по безробіттю, та нічого не роблять для покращення умов праці.

Комунізм
Комуністичне розуміння економіки базується на наступних засадах:
 * Соціальна справедливість: відкрита пропаганда суспільства, в якому до всіх ставляться однаково, без упереджень і врахування довільних характеристик. Це вважається економічно позитивним, бо це дасть доступ до більшої кількості робочих рук.
 * Суспільний контроль засобів виробництва: речі, що використовуються для виробництва товарів і послуг, належать «людям», а не конкретній особі. Таким чином ніхто не отримує свій дохід пасивно, без внеску власної праці.
 * «Кожному за»: люди повинні мати можливість отримувати достатньо ресурсів для задоволення власних потреб. Деякі люди під цим додатково мають на увазі, що отримані ресурси мусять дорівнювати внеску у їхнє виробництво.
 * Виробництво для споживання: виробництво базується згідно користі продукту для добробуту людей і створюється для негайного споживання, а не для прибутку/продажу.

Найбільша відмінність комуністичної економіки від капіталістичної полягає в тому, що тоді як капіталістичні економічні цілі чітко визначені (накопичення статку через участь у ринку), комуністична економічна мета полягає у створенні суспільства, яке було б здатне виробляти те, чого хоче суспільство в достатній кількості.

Саме тому комуністична економіка ділиться згідно відповідей окремих мислителів на питання як ефективно та результативно реалізувати таке суспільство. Через це, замість конкретного переліку, підтипи комуністичної економіки поділяються на запитання, а відповіді об’єднуються в єдину економічну ідею.

Державний соціалізм
Засоби виробництва належать державі та/чи колективним державним підприємствам, які, у свою чергу, представляють «народ». Найпопулярніша відповідь 1930-х років.

Кооперативний соціалізм
Засобами виробництва володіють і керують працівники. Це означає, що працівники підприємства беруть участь у прийнятті рішень у бізнесі, чи то через пряму демократію, чи то через обраних представників. У таких випадках держава відіграє роль регулятора.

Комунальний соціалізм
Засоби виробництва належать місцевій громаді в цілому, а не певній групі в цій громаді (працівникам) чи більшому керівному органу (державі).

Центральне планування
За централізованої планової економіки рішення щодо кількості товарів і послуг на виробництво, планується заздалегідь спеціальним плановим агентством. У таких країнах економіка підкоряється цілям держави, а не споживчому попиту.

Мережеве планування
Іноді його називають «децентралізоване планування» або «самокероване планування». За мережевої планової економіки рішення щодо кількості товарів і послуг на виробництво, планується на основі зворотного зв’язку широкої мережі учасників цієї системи: від виробників до, власне, самих споживачів, зазвичай у формі кооперативу. Завдяки цьому виробництво товарів та послуг стає демократичним, тобто усі верстви населення беруть в ньому участь.

Ринковий соціалізм
Ринкова соціалістична економіка використовує принцип ринкової економіки, але передбачає, що всі або більшість підприємств є суспільною власністю робітників і ці підприємства конкурують між собою за отримання прибутку. Ціни на товари та послуги регулюються центральною плановою радою. Слід зазначити, що в цих системах центральне планування або відсутнє, або обмежене, тому на питання «Централізація чи децентралізація» не варто звертати уваги.

Неринковий соціалізм
Неринкова соціалістична економіка означає систему, де ринки (та подекуди гроші) замінюються на розподіл ресурсів державою згідно певного економічного плану. У наслідок цього, економіка починає працювати за відмінними від ринкового капіталізму законами, насамперед через усунення ринкової непередбачуваності.

Переліки:

 * Вступ до політики
 * Перелік: Земля
 * Перелік: Ідея
 * Перелік: Правління