Перелік: Правління

Даний розділ покриває природу чи форму влади, а саме як проходить політичне життя цієї країни.

Монархія
Монархія це система правління, за якої у якості правителя обирають особу зі спеціально підібраної родини, клану чи групи людей. Термін «монархія» зазвичай позначає лише одного правителя, хоча бувають випадки, коли існує більше одного монарха, що ділять між собою владу порівно або ж поділяють між собою. У таких випадках цю форму називають за кількістю правителів, які вона має (дуархія – два, тріархія – три, тетрахія – чотири тощо).

Абсолютна монархія
Абсолютна монархія це форма монархії, за якої один правитель має верховну владу, що не обмежується жодними писаними законами, законодавством чи звичаями. Ця, колись поширена, форма правління була історично виправдана вірою в те, що влада монарха над людьми дана Богом чи у деяких випадках підданими особисто.

Конституційна монархія
Конституційна монархія це форма монархії, в якій влада правителя обмежена конституцією. Точний ступінь обмеження варіюється між державами: від монарха, повноваження якого рівноцінні президентським, до монарха, який є переважно символічною фігурою.

Країни

 * Російська держава

Виборна монархія
Виборна монархія це форма монархії, за якої титул правителя є виборним, а не успадковується спадкоємцями однієї родини. Спосіб обрання монарха різниться від країни до країни: від обрання його дворянством з представників дворянства до особистого обрання монархом спадкоємця.

Династична монархія
Династична монархія описує модель, у якій влада зосереджена всередині династії, що править, а не лише у самого монарха. Члени династії, що править займають більшість урядових посад, що забезпечує помітно високий рівень політичної стабільності, бо вся влада зберігається в сім’ї.

Диктатура
Диктатура це загальний термін для форми правління, за якої існує один лідер або група лідерів, що нав’язують свою владу над рештою населення країни. Головна відмінність від монархії тут, полягає в тому, що диктаторів зазвичай ніхто не обирає. Натомість вони приходять до влади або силою, або через певну надзвичайну ситуацію. З часом диктатури зазвичай або перетворюються на де-факто монархію, клептократію, або в процесі стають демократичнішими.

Військова диктатура
Військова диктатура це тип уряду, за якого влада належить одному військовому офіцеру, який діє від імені військових. Найчастіше вони утворюються в результаті військових переворотів або посилення повноважень військових через народне повстання під час внутрішнього заворушення чи нестабільності. Влада військової диктатури залежить від харизми диктатора та його здатності контролювати як військове, так і цивільне крило уряду.

Військова хунта
Військова хунта це тип уряду, в якому влада утримується радою військових офіцерів, які діють від імені військових. На відміну від військових диктатур, де одна особа бере на себе роль диктатора та замінює цивільну владу, військова хунта прив’язує до себе цивільну владу, з часом перетворюючись на олігархів та контролюючи політичне життя відкрито або з тіні.

Теократична диктатура
Теократична диктатура це тип уряду, за якого влада утримується особою, уповноваженою радикальною релігійною групою. Їхні дії та політика керуються релігійною догмою, та, швидше за все, за ними слідує здібна група релігійних екстремістів як цивільних, так і військових.

Однопартійна диктатура
Однопартійна диктатура описує уряди, в яких лише одна партія керує політичним життям країни, тоді як решта партій або заборонені, або ж не мають істотного впливу на уряд. Єство цього уряду варіюється від ситуацій, де лідера взагалі немає та уряд повністю керується всією партією до ситуацій де керівник партії перетворюється на диктатора.

Стратократія
Стратократія охоплює форму правління, де на чолі стоять військові або військова каста. У стратократичних суспільствах генерали та адмірали займають керівні позиції уряду. Якщо вибори проводяться, голосувати можуть лише солдати та ветерани. Найбільшою відмінністю стратократії від військової диктатури є те, що правління військових при стратократії є бажаним та очікуваним, тоді як у військовій диктатурі ця влада повинна підтримуватися погрозами та силою.

Автократичний військовий орден
Військові ордени керуються певним релігійним або військовим кодексом, а політичні рішення приймаються з урахування доктрини. Державою керує лідер військового ордену, рішення якого є остаточним в усіх державних питаннях. Ступінь дотримання кодексу варіюється від спокійного й поміркованого до ревного й радикального.

Республіканський військовий орден
Військові ордени керуються певним релігійним або військовим кодексом, а політичні рішення приймаються з урахування доктрини. Державою керують виборні представники, яких обирають серед військового ордену, а його кодекс працює як основа законодавства. Ступінь дотримання кодексу варіюється від спокійного й поміркованого до ревного й радикального.

Країни

 * Казакія

Олігархія
Олігархія це суспільство, що контролюються та організовуються нечисельним класом привілейованих людей, зазвичай одного соціального класу чи раси, майже без втручання решти суспільства. Слід зазначити, що хоча подібна форма правління не дуже любить демократію, вона не обов’язково передбачає відсутність виборних представників. Радше під “олігархією” мається на увазі природа цієї влади загалом. Чи внаслідок еволюції чи мімікрії, вони цілком можуть змішуватися з іншими вказаними тут формами влади, породжуючи режими типу панської республіки чи теократичної демократії. Як і у випадку з класифікацією ідей, у таких випадках слід дивитися на перше слово в таких ідеологіях. Це те, як вони керують державою на ділі.

Геренфолкщина
За геренфолкщини право брати участь у політичному житті країни має лише одна етнічна чи расова спільнота. Не важливо чи цей “обраний народ” є більшістю чи меншістю у власній країні, головне, що він отримує більше прав та привілеїв, тоді як “інші” зазнають репресій. Всупереч поширеній думці, геренфолкщина цілком може забезпечити “іншим” більш-менш комфортне існування, можливо навіть краще ніж у сусідніх держав, але навіть у таких випадках різниця в правах та свободах відчутна та часто доволі разлива.

Панщина
У панській державі всім керує привілейований дворянський клас, який вважається вищим за походженням за решту суспільства. Ця форма правління охоплює різні князівства, шейхства, герцогства та інші місця, де особа, яка керує державою, має нижчий соціальний статус, ніж монарх, але вищий, ніж решта суспільства.

Плутократщина
У плутократській державі уряд залежить, заборгував чи знаходиться під сильним впливом маєтних людей (багатіїв). Вплив цей може виражатися у законах створених із конкретними цілями захисту монополій чи корпоративних інтересів чи самому факті, що держава була створена та/чи керується компаніями чи маєтними людьми.

Теократщина
У теократичній державі державою керує соціальний клас священників, що діє від імені Бога (богів). Країна або повністю керується церковними законами, або ж ними надихається та зазвичай має чітко встановлену державну релігію, хоча слід зауважити, що не всі держави із державною церквою є теократіями. Головним тут є те, що церква та влада є тотожними.

Технократщина
Технократія – це система управління, в якій політики, обираються на основі їхнього досвіду, зокрема в галузі наукових або технічних знань. Технократичних лідерів оцінюють за їхнім досвідом, а не за політичною приналежністю, і це головна мета та бажання технократичного суспільства. Технократичний уряд намагається використовувати науковий метод для вирішення соціальних проблем і використовує логічне числення, щоб знайти найраціональніше рішення будь-якої проблеми на основі наявної інформації.

Республіка
Республіка це форма правління, за якої верховна влада в країні належить народові чи значній частині народу, та державні посади займають обрані народом люди на певний обмежений термін. Ступінь фактичного контролю народу над урядом різний, але тут важливо те, що в «республіці» представники обираються саме народом, а не кимось іншим.

Конституційна республіка
У конституційних республіках уряд обирається населенням, та повноваження цього уряду обмежуються безпосередньо законами, як правило, у формі конституції (документ, що встановлює точні повноваження та обмеження уряду). Зазвичай, закони, які порушують конституцію, не можуть бути прийняті, хіба ти законом не змінюється сама конституція.

Країни

 * Українська держава

Демократична республіка
У демократичних республіках закони в кінцевому підсумку ухвалюються всенародним голосуванням, чи то органом обраних народом представників, чи безпосередньо громадськістю, і немає жодних обмежень, чи дуже мало обмежень щодо того, які закони приймаються, допоки вони мають підтримку більшості. На відміну від конституційних республік, конституції або не існує, або ж вона не заважає законотворчому процесу.

Законодавча республіка
У законодавчих республіках існує видиме розмежування між головою уряду (той, хто створює закони) та головою держави (той, хто забезпечує виконання законів). У випадку законодавчих республік голова уряду має реальну владу, тоді як голова держави є або церемоніальною посадою, або виконує дуже специфічну роль у державі, як голова іноземної дипломатії або як «нейтральний» суддя законодавців. Незважаючи на те, що глава держави обирається народом, точний спосіб обрання глави держави різниться між країнами – від демократичних виборів народу до голосування самою законодавчою гілкою влади.

Виконавча республіка
у виконавчих республіках існує видиме розмежування між головою уряду (той, хто створює закони) та головою держави (той, хто забезпечує виконання законів). У випадку виконавчих республік голова держави володіє реальною владою, а законодавча гілка влади або контролюється, або формується ним безпосередньо. У таких державах законодавча гілка влади зазвичай виступає як противага голові держави: вона здатна скинути його з посади або заблокувати його рішення шляхом вето чи вотуму недовіри.

Теократична республіка
Теократичні республіки – це республіки, які нібито керуються згідно законів, що базуються на обраній ними релігії, ну чи хоча б законами, що цій релігії не суперечать. Закони подібних держав зазвичай диктуються релігійною нормою (найпростішим прикладом подібного є шарія). Та світські закони цілком можуть існувати також, але вони або коряться догмі, або ж утворюють окрему гілку законодавчої влади.

Клієнтська держава
Клієнтська держава описує форму правління, за якої сама держава є номінально незалежною, та насправді вона економічно, політично та/чи військово підпорядкована іншій, могутнішій, державі. Хоча це зазвичай вважається поганою річчю в міжнародній політиці та ЗМІ, факт полягає в тому, що багато націй як нашого, так і того світу так чи інакше підкоряються якійсь іншій державі чи організації. Так само підпорядкування не означає поневолення: багато держав-клієнтів можуть мати дуже сильну й активну присутність у глобальній і регіональній політиці. Головне, про що слід пам’ятати, коли справа доходить до розрізнення держави-клієнта від інших перелічених типів, це те, що вони жертвують частиною своєї незалежності в обмін на певні вигоди від сюзерена.

Маріонеткова держава
Маріонеткова держава описує державу, яка на папері є незалежною, але насправді повністю залежить від економічної та/або військової підтримки іншої держави, що сюзерен використовує у своїх інтересах. Хоча цей контроль може й не бути відверто ворожим, маріонеткова держава насправді не має іншого вибору крім як виконання дій сюзерена, адже непокора означала б крах.

Сестринська держава
Сестринська держава описує номінально незалежну державу, яка водночас значною мірою покладається на захист іншої країни та в уряді якої працюють як місцеві політики, так і політики з держави-сюзерена. Це робить їхнє політичне та соціальне життя дуже сильно пов’язаним із життям сюзерена, роблячи їх більш схожими на автономні території, ніж на незалежні держави.

Протекторат
Протекторат описує державу під офіційним військовим захистом іншої держави. Це означає, що держава зберігає автономію щодо більшості своїх внутрішніх справ, визнаючи захист більшої, сильнішої держави. У відповідь, сюзерен зазвичай отримує деякі спеціальні привілеї у плані торгівлі, імміграції тощо.

Держава-васал
Васальна держава описує державу, яка згідно домовленості зобов’язана надавати певну данину (ресурси, війська тощо) сюзеренові. В цьому випадку він має юридичне та моральне право витягувати плату з васальної держави у будь-який спосіб.

Залежна земля
Залежна земля не має повної політичної незалежності чи суверенітету, та залишається політично поза територією держави, що контролює. Це змушує їх або діяти більш-менш незалежно, або мати деякі елементи автономії, як-от місцеве самоврядування. До залежних земель належать такі речі, як колонії, автономні регіони та ексклави країни.

Переліки:

 * Вступ до політики
 * Перелік: Земля
 * Перелік: Ідея
 * Перелік: Економіка